OK
X
-ARHIE (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (grec. arkeo, arkein „a fi de ajuns, a fi suficient”)
1.
„izolare,
autonomie”.
-CEN (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (gr. koinos „în comun”)
1.
„asociație,
comunitate,
comun,
asociat”.
-CENOZĂ (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (fr. -cénose, cf. gr. kenosis „golire, descărcare”)
1.
„golire,
evacuare,
descărcare”.
-CER (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (gr. khoiros „porc”)
1.
„porc”.
-CLIZĂ (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (gr. klysis „spălare, spălătură”)
1.
„spălare,
spălătură”.
-COL (2)
Parte de vorbire:
sufix
Etimologie: (lat. collum „gât, grumaz”)
1.
„gât,
col
anatomic”.
acromatopsie
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. achromatopsie)
1.
tulburare
de
vedere,
incapacitatea
de
a
distinge
culorile;
acromazie
(2).
acuzator, -oare
Parte de vorbire:
adj., s.m.f.
Etimologie: (fr. accusateur)
1.
(cel)
care
acuză.
2.
~
public
=
(în
unele
state)
procuror
(2)
în
procesele
criminale.
aflux
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. afflux, lat. affluxus)
1.
deplasare
a
unui
fluid
în
direcţia
unui
sistem
de
colectare.
2.
afluenţă
(2).
3.
acumulare
a
unui
lichid
într-o
parte
a
corpului.
aloritmie
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. allorythmie)
1.
aritmie
(2)
periodică.
2.
(biol.)
ritm
inegal
în
diviziunea
celulelor
sau
în
dezvoltarea
orga-nismelor
unicelulare.
alterna
Parte de vorbire:
vb.
Etimologie: (fr. alterner, lat. alternare)
1.
intr.,
tr
a
(se)
schimba
pe
rând,
a
reveni,
a
face
să
revină
succesiv.
2.
intr.
(despre
sunete)
a
se
schimba
prin
alternanţă
(2).
ambitus
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (germ. Ambitus, lat. ambitus)
1.
întindere
a
unei
voci,
a
unui
instrument,
de
la
sunetul
cel
mai
grav
până
la
cel
mai
acut;
diapazon
(2).
2.
(p.
ext.)
evantai,
gamă
(a
posibilităţilor).