OK
X
expresivitate
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. expressivité)
1.
calitatea
de
a
fi
expresiv.
2.
grad
de
manifestare
fenotipică
a
unui
caracter,
a
unei
însușiri
controlate
de
o
genă.
inexpresivitate
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. inexpressivité)
1.
caracterul
a
ceea
ce
este
inexpresiv.
elipsă
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. ellipse, cf. gr. elleipsis - lipsă)
1.
curbă,
loc
geometric
al
punctelor
dintr-un
plan
a
căror
sumă
a
distanțelor
la
două
puncte
fixe,
numite
focare,
este
constantă.
2.
omisiune
din
scriere
sau
din
vorbire
a
unor
cuvinte
care
se
subînțeleg.
3.
figură
de
stil
care
constă
în
omiterea
unor
cuvinte
care
nu
sunt
absolut
necesare
pentru
a
scurta
fraza,
dându-i
astfel
mai
multă
expresivitate.
elocvență
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. éloquence, lat. eloquentia)
1.
însușirea
de
a
fi
elocvent;
arta
de
a
vorbi
frumos,
emoționant,
convingător;
elocință.
2.
expresivitate.
funky
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (engl. funky/style/)
1.
stil
de
interpretare
instrumentală
a
bluesului,
cu
expresivitate
aspră,
fără
artificii,
cu
contratimpi
accentuați,
ca
o
reacție
la
stilul
cool.
gest
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. geste, lat. gestus)
1.
mișcare
exterioară
a
corpului
prin
care
se
exprimă
o
idee,
un
sentiment
etc.
sau
se
dă
mai
multă
expresivitate
vorbelor.
2.
(fig.)
purtare,
faptă
cu
o
anumită
semnificație.
hipermimie
Parte de vorbire:
s.
Etimologie: (fr. hypermimie)
1.
mobilitate
și
expresivitate
exagerată
a
mimicii.
inexpresiv, -ă
Parte de vorbire:
adj.
Etimologie: (fr. inexpressif)
1.
lipsit
de
expresivitate;
șters.